DINCOLO DE NORI
Traducerea si adaptarea: Mark Ltd. markf1l1pas@yahoo.com
Cand sunt foarte obosit, dupa ce am terminat un film...
...incep sa ma gandesc la urmatorul.
Este singurul lucru care imi ramane de facut...
...si singurul pe care il stiu face.
Am inceput sa definesc... doar dupa ce I-am terminat pe ultimul.
Cel mai dificil este sa ma abtin sa ma intereseze altceva...
...sa nu citesc, sa nu imi permit nici nu fel de abatere...
...sa ajung la tacere, la intuneric...
..doar in intuneric realitatea ni se dezvaluie cu adevarat...
...si numai in tacere putem auzi vocile din exterior.
Eu sunt de parere ca o persoana 'merge inainte' impinsa...
de acel impuls vital care se manifesta in toate lucrurile...
...acel impuls care a dat nastere vietii, a creat trecutul si va crea viitorul.
Ei bine, noi vom ramane mereu in prezent si vom continua
sa ne amagim ca ne schimbam si noi odata cu restul lumii...
..desi ma tem ca ramanem, irevocabil, noi insine...
..asa cum am fost cand ne-am inceput viata.
Nu stiu de ce iti spun toate astea...
...nu ma intelege gresit...
...eu nu sunt un filozof...
...dimpotriva, sunt o persoana profund atasata de imagini.
Am inceput sa descopar realitatea doar dupa ce am fotografiat-o...
..dupa ce am fotografiat si marit suprafata lucrurilor care ma inconjurau.
Am incercat sa descopar ce se ascundea in spatele lor.
Nu am facut nimic altceva in toata cariera mea.
Unul din scenariile la care ma gandeam mi-a fost sugerat de un prieten, si...
astfel am fost ademenit in acest loc.
Povestea are legatura cu un barbat si o femeie din Ferrara.
Este o poveste ciudata, doar pentru cei care nu s-au nascut aici, ca mine.
Aparent,locuitorii orasului au inteles perfect relatia
care a durat ani de zile, fara macar sa existe.
Scuza-ma!
Ma poti indruma catre un hotel?
Unul scump sau unul modest?
Cum vrei. Am incredere in tine.
Este unul chiar acolo.
Multumesc.
O camera, va rog.
Simpla?
Camera 4. Aveti bagaje?
Ma intorc imediat.
Ne-am intilnit mai devreme, dar nici macar nu te-ai uitat la mine.
Cel mai frumos mi se pare faptul ca am venit aici din intamplare.
De ce ti se pare frumos?
Ma gindeam sa merg in alta parte.
La un moment dat am lasat masina sa ma conduca.
Eu insa am ajuns aici din cauza cetii.
Sint profesoara. Numai in timpul vacantelor reusesc sa evadez.
Unde vrei sa mergi?
La oras.
Eu ebia am ascapat de acolo.
Ai observat ca nimeni nu mai urmareste apusurile de soare?
Poate se intimpla si in orase...
dar cind vin la tara...
sunt intotdeauna incintat de apusul de soare.
Sunt technician de pompe de drenaj.
Sunt o multime pe aici.
Numele meu este Carmen.
Eu sunt Silvano.
O voce nu devine niciodata o parte a ta, cum se intampla cu alte sunete.
Marea, de exemplu. Ajungi prin a nu o mai auzi.
Dar o voce nu te poti abtine sa nu o asculti.
Este ciudat.
Intotdeauna ne dorim sa traim in imaginatia cuiva.
Poate asta-i secretul iubirii.
Imi plac ochii tai.
Sint atit de goi...
cu exceptia dulcetii.
Care-i camera ta?
Cea din dreapta.
Noapte buna.
Fata din camera 8 a plecat?
Bine-nteles.
Intotdeauna pleaca devreme la munca.
De unde pot cumpara niste flori?
Florile nu cresc aici in laguna.
Puteti trimite astea in camera ei?
Voi lua altele proaspete din bucatarie.
Din acel moment erau indragostiti unul de celalalt.
Dar, povestea prietenului meu spune ca ei nu s-au mai intalnit de atunci.
Au trecut doi sau trei ani si Silvano s-a mutat, iar
Carmen a continuat sa lucreze intr-un alt sat, unde a trimis-o inspectorul scolar.
Ti-a placut?
E un miracol sa te intalnesc din nou!
Nimic nu-i din intimplare.
- Ea este Sara. - Incintata de cunostinta.
- Trebuie sa plec. Sunt in intarziere. - Te-am speriat cumva?
Nu, trebuie sa ajung la magazin inainte sa inchida.
Pa, Carmen. Ne vedem miine.
Pa.
M- am intrebat 2 ani de ce ai plecat in dimineata aceea...
fara macar sa spui la revedere.
Te-am asteptat toata noaptea.
De ceva timp ma tot intreb...
de ce am nevoie sa aud voci.
Nimeni nu mai vorbeste.
Privirile sunt la moda.
Vorbele adevarate sunt ferecate inauntru.
Spune ceva.
In regula.
Sunt convins ca exista o sclavie care se poate dori...
...cind sintem sub vraja.
De exemplu, acum...
Sunt sclavul tacerii tale.
Aici stai?
Da, asta e casa mea.
Trebuie sa fii bogata!
Este frumoasa.
O alta lume.
Cine mai locuieste aici?
O familie din Napoli locuieste sus.
Esti cu cineva?
Acum nu.
Intotdeauna e ceva lasat in urma.
Ca zatul dintr-o ceasca de cafea.
Bunica obisnuia sa ghiceasca in cafea.
Stia tot depre cineva care a baut o cafea cu ea.
Am trait cu cineva un an.
Cu 10 zile in urma, mi-a scris o scrisoare.
Am invatat-o pe de rost.
Vorbea de parfumuri.
Unele parfumuri iti ramin in piele pentru totdeauna.
'Port cu mine mereu parfumul pielii tale' si al cuvintelor tale.
'Acum cateva seri, m-am intors la raul...'
'unde ne-am oprit ultima data.'
'Am ramas acolo...
'si te-am simtit langa mine.'
Cuvintele fac bine, chiar si in scris.
O femeie le asteapta.
Intotdeauna.
A continuat sa fie indragostit de acea femeie pe care nu o va avea niciodata.
Fie din mandrie stupida, fie din cauza mantalitatii...
acea mentalitate a orasului sau.
Va pot ajuta cu ceva?
Doar ma uit.
Ar trebui sa pleci.
Salut.
Ce mai faci?
- Am crezut ca vii sa ma vizitezi. - Unde?
Chiar acolo.
- Da? Ce faci acolo? - Haide. - Muncesti?
E mai bine daca-ti vorbesc deshis?
Indiferent la ce te gandesti, as vrea sa-ti spun cine sunt.
Si eu as vrea.
Mi-am ucis tatal.
L- am injunghiat de 12 ori.
De ce I-ai ucis?
Cand?
Acum un an.
Si ai fost achitata?
Da.
Am stat 3 luni in inchisoare...
inaite de proces.
M-au achitat.
L-ai injunghiat de 12 ori?
Le-ai numarat?
Exact.
Unde s-a intamplat?
In general, constiinta este cea care te aduce inapoi la locul crimei.
Eu m-am dus acolo din cu totul alt motiv.
Pleci sau ramai?
Vrei sa ne intalnim diseara?
Imi amintesti de...
...cineva.
De cine?
Nu sunt sigura inca.
Nu-mi amintesc care era raspunsul la intrebarile mele.
Am venit in acest loc sa caut un personaj si am gasit o poveste.
Si acum aceasta poveste nu ma lasa sa ma gandesc
la nimic altceva, nici macar la povestea mea.
L-a injunghiat de 12 ori.
Daca l-ar fi injunghiat doar de 2-3 ori,
diferenta dintre fapta reala si cea inventata ar fi mai mica?
dar nu acesta este raspunsul pe care-l cautam.
Insa, ce ma deranjeaza...
este altceva...
Este faptul ca 12 lovituri mi se par mai familiare, mai casnice decat 2-3.
In acest numar infricosator se afla
tot ceea ce trebuie sa se afle in aceasta poveste: adevarul.
Ma simt obosit si iritat...
...ca si cum as fi terminat de filmat scena crimei,
si in loc de 12 lovituri, am decis ca 3 sunt de ajuns...
...din prudenta.
Si...
...inca un lucru imi este clar acum...
ca nu mai are nici un rost sa raman in acest loc,
unde m- a adus povestea, loc din care tot ea ma alunga.
Privirea fetei care sugera...
...ca a inteles situatia...
...m-a miscat profund...
...si a ramas in mintea mea, umplandu-mi sufletul cu o tragica ironie...
...aceeasi ironie cu a apusului de soare care atinge acum toate lucrurile...
...care cade peste tot precum zapada...
...care cade peste toate fiintele vii si moarte.
Scuza-ma.
Scuze pentru deranj.
Imi dai voie?
Da.
Multumesc.
Am citit ceva ciudat in ziar...
...si vreau sa discut cu cineva despre asta.
Si m-ai ales pe mine?
Nu esti francez, nu-i asa?
Nu, sint din New York, dar traiesc aici.
Tu de unde esti?
Din Italia.
- Pot incepe? - Spune. Sint "numai urechi."
Nu asa se spune?
Sper.
In Mexic...
...citiva oameni de stiinta au angajat hamali sa ii duca...
...la un oras din munti.
La un moment dat, hamalii s-au oprit.
Au refuzat sa mearga mai departe.
Oamenii de stiinta s-au infuriat si au incercat sa-i urneasca.
Nu intelegeau oprirea asta.
Dupa citeva ore...
...hamalii au reluat mersul.
In sfirsit, liderul lor s-a decis sa dea o explicatie.
Ce s-a intimplat?
Vad ca va intereseaza.
Da...mult.
A spus...
...ca mergeau prea repede...
...si si-au lasat sufletele in urma.
Sufletele lor?
Minunat! La fel ca noi.
Alergam tot timpul...
si ne pierdem sufletele.
Ar trebui sa le asteptam.
De ce s-o facem?
Totul pare fara rost.
Esti inca treaza?
Te-am intrebat prieteneste.
Ai fost cu ea?
Ne-am intilnit scurt.
De cind aceasta poveste despre suflete in cafenea...
.. au trecut trei ani.
Unele lucruri pot fi anulate peste noapte.
Pentru ultima data...
...ea ori eu.
Ai intirziat.
Scuze. Traficul a fost greu.
Totul e impotriva noastra.
Uite, vorbim.
Vorbeste...
...dar ai grija si de mine.
Incet.
Am uitat de tot.
Patricia.
Oh, nu.
Ce s-a intimplat?
Ce ai de gind?
Te-am sunat in ultimele 2 zile.
Asta-i o glastra pentru mine.
Ce-i o vaza pentru tine?
Vaza de flori.
Flori... culori.
Culori... frumusete.
Frumusete... dragoste.
Totul pare ridicol.
Dragostea-i ridicola.
Este trist.
Este o iluzie. O capcana.
Dar capcana e misterioasa, asa ca vom cadea in ea.
Ca un compot de prune!
Totul e... trist. E trist sa te vad asa.
Asa cum?
Beata...
...disperata...
Imi aduci calmul tau...
dupa ce te culci cu ea?
Dorm singur.
Ma simt rau.
Am fost intr-o excursie.
Stii asta.
Ai luat-o si pe ea?
Nu am luat pe nimeni.
Imi place sa fac dragoste cu tine.
Du-te dracului.
Ai un vocabular nou.
Deoarece vorbesti pasareste.
Spune ce vrei, dar aseara...
am realizat cit imi lipseste sa fac dragoste cu tine.
Ma intorc daca o parasesti.
O parasesc. Jur.
- Cind? - Azi.
In dimineata asta.
Acum.
Chiar acum.
Nu ma parasi. Nu ma parasi.
Spune-mi!
Mai te culci cu altcineva pe la spatele meu?
I-am spus nu, de trei ani incoace.
Si ea a vrut?
Probabil, da.
Si tu intotdeauna ai refuzat-o.
Ei bine, da.
Si azi?
Ai spus da sau nu?
Am compatimit-o.
Pe mine nu ma compatimesti?
De trei ani vii cu mirosul ei aici.
Ce miros? Ce-i cu gelozia asta tampita? Ea e sotia mea.
Mirosul hainelor tale. Mirosul rancezit al unei femei inselate.
Multumesc.
La revedere.
Te-ai intors?
- Unde esti? - Undeva.
Ce te-a apucat?
- Ai golit casa. - Este mobila mea.
- Puteai sa lasi un mesaj. - Nu am facut-o.
Din cauza serviciului meu!
- Unde esti? - Nu incerca sa ma gasesti.
Doamna este aici?
Nu, a plecat.
Am discutat cu ea despre inchirierea apartamentului.
Ce apartament?
Acesta, cred.
Am adus ziarul.
Este in intregime ideea sotiei mele.
Nici nu stiu sigur daca sunt de acord.
Nu spune asta ca inebunesc.
Pot sa-ti explic situatia mea?
Pe scurt.
Bine.
Sotul meu are o amanta de trei ani de zile.
Am avut rabdare.
Intotdeauna a spus ca renunta la ea.
Dar de fapt...
- Suna la usa. - N-am auzit.
Astept mobila.
Ce mobila? A mea?
A sotului meu.
Ai golit si apartamentul?
Ce ai de gind sa faci?
Nu stiu.
Banuiesc ca trebuie sa plec din nou.
Unde?
Am o intilnire in afara Parisului.
Te vei descurca intr-un fel.
Da.
Dar de data asta am de gind sa ramin.
I-am spus si ei asta.
Poate de asta ea a venit sa stea cu el.
Cu cine?
Cu amantul.
Deci esti intr-o pozitie delicata?
Corect.
Se pare ca asa stau lucrurile.
Iat-o.
Este frumoasa.
Sotia mea.
Nu incerca sa ma gasesti.
Este un leac pentru toate.
Asta ma si supara.
Atitudine, cainta, regres, limitele creierului nostru...
...ale experientei si culturii noastre,
ale inspiratiei, imaginatiei si sensibilitatii noastre.
Ma simt lenes.
Si decat sa ma tot gandesc la anumite lucruri...
...prefer sa le filmez.
Pot?
Ti-am spus. Nu-mi mai telefona.
Ma intreb de ce societatea noastra are nevoie de toate aceste copii?
Nu ma refer doar la cele facute dupa tablouri, ci la copiile dupa orice.
Chiar lucruri ca hainele, geamantanele, sacii, ceasurile.
Originalele sint foarte scumpe.
Corect.
Dar in cazul tau, o reproducere a unui "Cezanne"...
ori o fotografie a unui peisaj.
Cred ca oricine copiaza o piesa de arta...
are sansa sa repete actiunile artistului...
si posibil sa retraiasca, din intimplare...
gesturile exacte.
O copie a gesturilor.
De ce nu?
O repetare a naturii unui geniu...
...ma satisface mai mult...
...decit orice pictura a mea.
Inteleg de ce rizi.
Nu-l voi vinde.
Nu-i nimic.
- Te rog. - Imi pare rau.
Multumesc.
Nu, cealalta mana...
...pe dedesupt.
Intoarceti capul spre stanga...
Un pic mai suparat...
Asta e!
Caut biroul arhitectilor.
Este vis-a-vis.
Scuzati-ma.
Va pot acompania?
Merg la biserica.
Sinteti catolic? Credeti in Dumnezeu?
Ce-i asta, un test?
Daca spun da, pot merge cu dvs., si daca spun nu, nu pot?
Asta-i ideea?
Scuze.
Nu, nu-mi pare rau.
Intotdeauna sinteti asa tacuta?
De ce?
Nu am nimic de spus.
Cu atatea lucruri in jurul dvs.?
Poate ar trebui sa merg singura, totusi.
Nu, te voi acompania.
Nu-ti face griji. Nu mi se va intimpla nimic.
Cred ca cititi mult.
Nici macar ziarele?
Obisnuiam sa le rasfoiesc. Acum nu o mai fac.
Odata am citit asta intr-un ziar:
"Ce-ar fi daca ciresul ar putea sa-si manance ciresele?"
Tu esti copacul care-si maninca propriile fructe.
Cred ca pentru a fi fericiti ar trebui sa eliminam toate gindurile.
Asta-i un gand.
E adevarat.
De aceea prefer sa tac.
Asta doar inrautateste situatia.
Tacerea umple mintile noastre cu ganduri.
Adica, ganduri fara rost.
Cum scapam de astea?
Daca as putea...
...as evada.
Unde?
Departe de corpul meu.
De ce?
Unul din defectele corpului uman...
...este acela ca are nevoie de foarte mult
Niciodata nu-i satisfacut.
Nu-ti suprima toate nevoile. Unele pot fi placut de satisfacut.
Incearca sa-ti creezi niste bucurii. Vei vedea ca te linistesti.
Avem deja o multime de vise neimplinite...
la sfirsitul fiecarei zile!
Cred ca te-am inteles.
Esti indragostita.
Ai toate 'simptomele' unei fete indragostite.
- Este adevarat. - Stiam!
Esti detasata, ca orice femeie multumita.
Da, sint multumita.
Asa de linistita!
Chiar acum am o comoara rara a vietii: LINISTEA.
Vine din a fi cu o femeie multumita.
Oamenii multumiti sint rari.
Scuza-ma. Esti satisfacuta?
Nu fi ridicol!
- Vezi? Este rar. - Cit e ceasul?
4:45
Ne putem grabi?
Unde mergem?
La biserica Sf.John din Malta.
- Esti de aici? - Nu.
Imi spui de unde esti?
Prefer sa nu.
Parca sunt niste flori.
E adevarat.
Este frumoasa.
S- ar putea sa sune aiurea...
dar nu-mi plac florile.
Mie da, dar ma intristeaza.
Sint frumoase, superbe pentru 2 zile.
Apoi se ofilesc si le arunci.
Japonezii nu cresc flori pentru a nu le vedea cum se ofilesc.
De ce rizi?
Esti speriat de moarte, nu-i asa?
Speriat nu-i cuvintul potrivit.
Sunt speriata de viata.
O fata de virsta ta, speriata de viata? Absurd!
Oamenii-si conduc viata.
O subevaluezi. Ce-ti doresti de la viata?
Nimic.
Ce? Nimic?
Viata e tot ce avem. Este tot ce exista.
Este singurul lucru care stim ca exista.
Uite!
Aici sintem vii. Acolo sintem morti.
Aici putem ride.
Acolo putem ride cit dorim, nimeni nu ne va vedea.
Sintem dincolo.
Opinia ta nu-i la subiect.
Te rog, nu ma trata asa.
Politetea ta imi aminteste ca sint o femeie.
Nu-ti place?
Imi doresc sa fi fost barbat.
Un barbat puternic.
Aproape toate femeile spun asta...
...dar de obicei din motive practice.
Niciodata pentru unul poetic.
Ma refer ca as vrea sa fiu la fel de puternica ca un barbat.
O enigma, asta esti tu.
Si, ca orice enigma, tulburatoare.
Vreau sa te cunosc mai bine. Sa te descopar.
Mi-ar place sa fim prieteni.
E greu sa te legi de cineva care este indragostit...
dar as vrea sa incerc.
Nu spun asta ca sa-ti fac pe plac.
Nu esti tipul careia ii plac complimentele.
Nu acest tip de complimente.
Prefer sa mi se spuna ca ma rog cum trebuie.
Poti fi bun sau rau cind te rogi?
Oh, da!
Judecand dupa modul cum aratai la biserica, trebuie sa fi inteligenta.
Pareai ca esti moarta.
Eram moarta...
...putin.
Uite!
Barbati singuri in noapte, arata ca niste criminali.
Tipic!
Un criminal care te lasa sa treci si apoi incepe sa cante.
Nu am vazut un barbat cintind pe strada, de ani de zile.
Te simti bine?
- Sigur te simti bine? - Nu am nimic.
Te-ai murdarit pe haina.
Ce zici daca-ti spun ca m-am indragostit de tine?
Ar fi ca si cind ai aprinde o luminare intr-o camera luminata deja.
Te pot vedea miine?
Maine merg la manastire.
Profesia de regizor este una aparte.